25.000
Shánějí ředitelku!
- Už jsem tady! - Ahoj, zlato. My jsme tady.
Ahoj.
Co to máš na hlavě?
Edward mě ostříhal. To je odvaz, co?
Haló? Nemohu věřit tomu, že s vámi mluvím osobně.
Taková čest.
Ano. Mám ho tady.
Takže to všechno víte.
To jsem přesně zkoušela.
Měla jsem trošku problémy docílit správné hustoty... jenom trošku.
Já to zkusím.
Jak podnětný nápad.
Určitě. Mockrát děkuji. Na shledanou.
Není divu, že dělá ředitelku.
Víš, nejdřív taky prodávala po domech, jako já.
Vždycky jsem s ní chtěla mluvit, ale nikdy jsem zatím neměla důvod.
Děkuju, Edwarde.
- Napadlo ji něco? - To víš, že ano.
Já ti otevřu.
Edwarde. Jsme tady.
Pojď, nabrousíme si tě.
BROUŠENÍ NOŽŮ A NŮŽEK
- Máš ho? - Ne. To snad není pravda.
Taková otrava.
Ahoj!
Nashle.
Máš klíč?
Ne.
- Přísahala bych, že ho mám v kabelce. - Takže jsme na ulici.
Díky!
Ede! To jsou věci! Dobrá práce. Ani škrábnutí.
Buď té lásky a houkni na nás, až dorazí Peg.
Velice zajímavá historie, že? Chcete se Edwarda na něco zeptat?
Ano? Já k vám přejdu.
Stoupněte si.
Co je na vašem novém životě ve městě nejlepší?
Moji noví přátelé.
Další otázky?
Uvažoval jste o chirurgickém zákroku nebo o protéze?
Znám lékaře, který by vám mohl pomoct.
Rád bych se s ním seznámil.
Po vysílání si od vás vezmeme jeho jméno. Děkujeme. To je od vás velmi hezké.
Ještě někdo? Ano, stoupněte si.
Ale to byste pak byl jako všichni ostatní.
Ano, já vím.
Já myslím, že to by se mu líbilo.
Ale nikdo by si pak nemyslel, že jste v něčem mimořádný.
Nebyl byste ani v televizi.
Edward bude vždycky mimořádný.
Další otázky? Ano. Postavte se.
Vaše práce je velmi zajímavá, máte svůj vlastní jedinečný styl.
Máte v plánu otevřít si vlastní salón?
To je ale nápad!
Ještě někdo? Ano. Postavte se.
Máte přítelkyni?
No jasně. Že, Kim?
- Že, Kim? - Skvěle! Ještě ho naváděj.
Sklapni, poklade.
- Ale ty jsi začal. - No a?
{Y:i}Tak co říkáte, Edwarde? Už jste potkal tu pravou?
Nic se nestalo. Uděláme si přestávku a potom se znovu vrátíme do studia.
Proč se smějete? Vždyť si ublížil!
- Jenom dostal šok. Co je tobě do toho? - Jenom šok?!
Škoda, že jsme to nenahrávali. To by byla bomba, vidět to ještě jednou.
Není to úžasné? Taková senzace!
Počkej, až ti to předvedu. Fantazie. Přesně tohle jsme potřebovali.
Chci to tu nazvat Nebeská žatva!
Tak tady to máme.
Podél téhle stěny nechám dát řadu nových zrcadel.
A tady vzadu, myslím...
Eddie! Pojď sem, zlato.
Tady vzadu bude celá nová kolekce kosmetiky. A v téhle řadě...
- Peg by mohla prodávat kosmetiku. - Ano... Jistě.
A tady budou umyvadla na mytí hlavy.
A tady budu stát já... a vítat zákazníky.
Ale hlavně ti chci ukázat, jak to vypadá tady vzadu.
Eddie... Chci ti ukázat hlavně tohle.
Tohle jsou naše skladovací prostory,
a ty mi dnes musíš pomoct o něčem se rozhodnout.
Lásko, ne! To nedělej. To je nebezpečné.
Pěkně si tady sedni...
Mám tady pláštěnky. Mám ti je předvést?
Ano.
Dobře.
Tahle se mi líbí nejvíc.
Protože je žlutá...
A nosí se proto...
aby zachytily ty svědivé odstřižky, které padají za krk.
A pak tu ještě máme starorůžovou, tu si člověk kolem sebe takhle omotá.
Ta se mi líbí.
Ale Eddie, ty se třeseš.
Já taky!
Tak dlouho už na tuhle chvíli čekám.
Edwarde!
Edwarde, vrať se! To mi nemůžeš udělat!
Suchý zip, zlato.
- Visí to na palubní desce. - To jsem nikdy neviděla.
- Nezlobte se, že jdu pozdě. - Ahoj, Edwarde.
Promiň, ale museli jsme začít bez tebe. Tady máš.
Tak co, Edwarde, měl jsi úspěšný den?
Paní Monroeová mi ukázala, kde bude salón.
- Mohla byste tam mít kosmetický koutek. - To by bylo úžasné.
Úžasné.
Pak mi ukázala místnost vzadu, kde se celá svlékla.
Edwarde, nedokážeš si představit, jak moc ti fandím.
Tenhle podnik, to bude tvoje škola.
Zkušenosti s vlastní firmou se nic nevyrovná.
Ne že bych to někdy zkusil,
ale chlap prý si těžko dokáže představit větší zadostiučinění.
Takže teď je asi na řadě banka, co?
Banka?
Ano. Vezmeš si půjčku, založíš firmu.
Nic to není. S tvým talentem a pověstí to bude hračka.
Nemáte kredit,
předchozí zaměstnání,
úspory,
soukromé investice...
Nemáte číslo sociálního pojištění, jako byste ani neexistoval...
- A nemáte ručení. - Ne, domem už ručíme za dvě půjčky.
Ale nemají žádnou váhu tato dobrozdání?
Vidíte, manželka starosty se už nemůže dočkat, až bude chodit do salónu.
Jednoduše to nejde.
Sežeňte si potvrzení o sociálním pojištění, otevřete si úvěr a kupte si auto.
Jste jasně ve výhodě. Můžete si dát za okno trojúhelník pro invalidy
a parkovat si, kde se vám zachce.
To snad není pravda. To je skandál.
Ale neboj se. Ještě není všemu konec. Nějak ty peníze seženeme.
- Ale to je vloupání. - Naši mají kupu pojištění.
Co jim to udělá? Bude to trocha papírování, nic víc.
- To nejde. - Tenhle chlapík nám dá peníze na ruku.
Já nechci.
Nechceš vlastní dodávku, kde budeme sami? S matrací?
Proč to nemůžeš udělat ty?
Protože ten pokoj je na zámek a Edward nás musí dostat dovnitř.
Nemůžeš mu vzít klíč, až bude spát?
Ten si dává větší pozor jenom na toho svýho slimejše.
- Pan Žiletka pro tebe udělá všechno. - To není pravda.
- Ne? Proč se ho nezeptáš? - To není fér.
- No a co? Jinak to nejde. - Nějak to jít musí.
Podívej, já už si hlavu nalámal dost.
Nechceš mít vlastní auto?
Chci.
Jime, svítí tam světlo!
To se zapíná automaticky. Říkal jsem ti, že odjeli na víkend.
Kvůli zlodějům.
- Vypnul jsi poplašné zařízení? - Jo. Jdeme.
Mně se to vážně nelíbí.
Určitě neví, že tady bydlí Jim?
- Tenhle člověk ti něco ukradl? - Potichu!
Už jsem ti to přece říkal, ne? Jdeme!
Řekni to jeho rodičům, a bude ti to muset vrátit.
Poslouchej, to už jsem zkoušel. Řekl jsi Kim, že to uděláš. Tak jdeme.
Pojď!
Jdeme.
Ten hajzl tam má zvláštní okruh. Rychle!
Ne, Jime, nemůžeme ho tam nechat!
- Pojď. - Já nikam nejdu!
- Tak pojď, Kim. - Přestaň!
Pusť mě!
Víme, že jste uvnitř!
Vypínáme systém, abyste mohl vyjít ven!
- Denny, otoč to! - V žádném případě.
Jime, nemůžou tě zatknout proto, že jsi doma spustil poplašné zařízení.
Řekneme jim, že jsme se polekali a utekli jsme.
- Já zpátky nejedu, jasný? - Musíme se vrátit!
Ne. Můj otec by podal žalobu.
- Na vlastního syna? - Tím spíš.
A jestli nás Edward prozradí, zabiju ho!
- Denny, otoč to! - Ne!
Musíme se vrátit!
Zvedněte ruce nad hlavu, ať je vidíme!
Zvedněte ruce!
Má něco v rukou. Vypadá to jako nože.
Odhoďte zbraně!
Opakuji: Odhoďte zbraně!
Vyzývám vás naposledy. Poslední varování. Odhoďte zbraně.
Jestli neuposlechnete, budeme střílet. Nenuťte nás k tomu.
Odhoďte zbraně. Odhoďte zbraně!
Slyšíte?
Zdá se, že je to psychopat.
- Ustupte, dámy! - To nejsou zbraně, on má takové ruce!
Prosím. My ho známe.
Tak dobře. Nasaďte mu pouta.
- Ale můžeme teď za ním? - Musíme si ho tu nechat přes noc.
- To musí zůstat ve vězení celou noc? - Můžete si ho vyzvednout ráno.
Edwarde!
Ahoj, Edwarde.
Edwarde, zlato. Je to moje vina.
Co tě to proboha napadlo, chlapče?
Proč jsem ti víc nešla příkladem? Viděl jsi, jak závidím Jimovým rodičům.
Co jsi s těmi věcmi chtěl dělat?
Lehkovážně jsem pronesla, že ty peníze na salón nějak seženeme,
ale nikdy jsem nemyslela, že bychom měli krást.
Krádež nikam nevede. Krádeží nic nezískáš.
Jenom problémy. A těch teď máš nad hlavu.
Edwarde. Proč jsi to udělal?
- Zatracené televizní programy! - K čertu s nimi!
Nebo tě k tomu někdo navedl?
Bude v pořádku, doktore?
Za léta strávená v izolaci si nevypěstoval smysl pro dobro a zlo.
Nemá srovnání. Nikdy se mu nedostalo žádného poučení.
Jeho práce, jeho zahradní sochy, účesy a tak dále,
navíc svědčí o tom, že má vysoce vyvinutou...
představivost.
Má velmi zaostalé podvědomí o tom, čemu říkáme realita.
Ale poradí si venku?
Jistě. To není problém.
Poslouchej, já ještě kvůli tobě nebudu moct v noci spát. Dávej na sebe pozor, slyšíš?
Byla jsem náhodou vzhůru, takže jsem slyšela ten rámus...
Já jsem měla vždycky pocit, že s ním není něco v pořádku.
- Mohl to být můj dům. - Nebo kohokoliv jiného, ale...
Já jsem vás varovala, nebo ne? Viděla jsem na něm znamení Satanovo.
Vy jste nedbali mých varování, ale teď si dáte pozor. Protože teď ho vidíte také.
Edwarde, zůstaň tady.
- Co uvedete na svou obhajobu? - Nic.
- Nechce o tom mluvit. - Něco říct musíte.
- Teď o tom nemůže mluvit. - Žádné připomínky? Žádné poznámky?
Nastražil na vás někdo past? Na co jste myslel?
Co nám k tomu můžete říct?
- Aspoň jednu větu. - Později.
Ale Lois, to tě dřív uvidíme na našem vánočním posezení,
než se k nám přijdeš nechat ostříhat!
Samozřejmě, že ho letos pořádáme. Pořádáme ho každý rok. Tak proč ne letos?
No teda!
Myslet si to můžeš, ale nemáš pravdu.
Ty jsi tady.
Neublížili ti?
Měl jsi strach?
Snažila jsem se Jima přemluvit, aby se vrátil, ale Jim se nedá přesvědčit.
Děkuju, že jsi jim neřekl, že my jsme...
Rádo se stalo.
Muselo to být hrozný, když ti řekli, kdo tam bydlí.
Já jsem věděl, že tam bydlí Jim.
Ty jsi to věděl?
Ano.
Tak proč jsi to udělal?
Protože jsi mě o to poprosila.
Kimbo!
Kimmy!
- Nech mě! - Co je to s tebou?
Kdy už s tím přestaneš? Udělal jsem, co jsem mohl.
Starej pán si myslí, že je zaostalej, takže ho pustili. Co ještě chceš?
- Mohl ses přiznat. - Ty taky. Tys tam taky byla!
- Víš, že já jsem to nechtěla. - Ale bylas tam.
Já nechápu, proč tě to vůbec tak vzrušuje.
Ty závěsy a ručníky možná nahradíš,
ale naši důvěru tak snadno zpátky nezískáš.
Tati...
Dobře. Malá morální lekce. Jdeš po ulici. Najdeš kufr plný peněz.
Nikdo tam není. Ani živáček. Co uděláš?
A) Necháš si ty peníze.
B) Nakoupíš za ně dárky pro přátelé a lidi, které máš rád.
C) Rozdáš je chudým.
D) Odevzdáš je policii.
- Tati, tohle je vážně hloupý. - Kim...!
- Já bych si ty peníze nechal. - Zklidni se.
Edwarde?
Co kdybychom šli po večeři do kuželny? Bude legrace.
Ty dnes nikam nejdeš s Jimem?
Ne.
Ve škole dnes byl parádní Koutek kuriozit.
Jeden kluk přinesl v krabici malý vačice. Deset, možná dvanáct. Úplně nahatý.
- Vůbec neměly chlupy. - Zlato, tatínek ještě neskončil.
Děkuji ti. Edwarde, čekáme.
Dám je lidem, které mám rád?
Edwarde, to tak jenom vypadá, že bys to měl udělat, ale není to tak.
Ty hňupe, každej ví, že je máš dát policii.
Správně, Kevine.
Ale přemýšlejte chvilku.
To je to nejlepší, co by mohl udělat. To bych udělala já.
Nemůžeme ho plést, snažíme se mu to usnadnit, tak si přestaň vymýšlet.
Já to myslím vážně, tati. Nic lepšího by nemohl udělat.
Zapomeň na to, co je lepší. Jde o to, co je správné.
Ztichni!
Bože! Není divu, že se chudák Edward nenaučí rozeznat dobro od zla, v téhle rodině!
Slyšela jsi, co vyvedl Peg se závěsy?
Já nechápu, že stejně pořádají ten svůj vánoční večírek. Ty půjdeš?
Asi ne.
Joyce v podstatě znásilnil, vyhrožoval jí těmi svými noži.
Jenom zázrakem mu unikla.
Já nemám nic proti Billovi a Peg, ale...
Já vím. A mají doma dospívající dceru.
Chudáci! Potom, co se stalo mně...
Dokážeš si to představit?
Co jsi jim řekla o tom večírku?
Řekla jsem, že nám to snad vyjde.
Já jsem taky lhala.
Edwarde? Nechceš mě ostříhat?
- Už zase? - Ano, jistě!
Jsem pyšná na to, že jsi můj osobní kadeřník.
Ahoj, zlato.
- Kevine, chceš hrát nůžky, papír, kámen? - Ne.
- Proč? - Je to otrava. Pořád vyhrávám.
- Trošku ohledu. Neumíš se chovat? - Já budu venku.
To nic, zlato. Jen... stříhej.
VESELÉ VÁNOCE
Ještě tomu něco... chybí. Co myslíš, beruško?
- Ještě zvonky? - Dobře.
Mami, vážně si myslíš, že bychom ten večírek neměli zrušit?
Samozřejmě si myslím, že bychom ten večírek neměli rušit.
Něco takového to právě chce, aby se věci uklidnily... a byly jako dřív.
Máš ještě zvonky, zlato?
Tak se ti to konečně povedlo.
To je jen škrábnutí, Jime, opravdu. Nic to není.
- Ještě jednou se jí dotkneš a zabiju tě. - To nic není.
- Zavolejte doktora. Pořezal Kim. - Ne!
Běž od ní pryč. Slyšíš?!
Zničíš, co ti přijde pod ruku. Proč se tady vůbec potloukáš?
Tady si pěkně sedni a počkej, já ti přinesu led.
Nikam nechoď. Já hned přijdu.
Vypadni odtud!
Mazej! Ty zrůdo!
Hej, Edwarde, kam jdeš?
Kde je?
- Chtěl ti ublížit. - Nechtěl, a ty to dobře víš.
Blázníš? Vždyť jsem ho viděl!
Jime, já už tě nemám ráda. Běž pryč, slyšíš? Běž!
To myslíš vážně?
Mám se tě vzdát kvůli tomuhle? Vždyť to ani není člověk.
Běž odtud. Běž!
Tati, neviděls, kam šel Edward?
Já nevím. Prostě se odporoučel.
- Musíme ho najít, mami. - Tatínek ho najde.
Běž dovnitř. Já se o to postarám.
Edwarde!
Volám na policii!
To je krve, viď? A je to jenom škrábnutí.
Dobrý večer. Já hledám toho s těma rukama.
Není tady. Děkuju.
Panebože.
Helen, a vidělas ho?
Ano! Podívejte!
Hledám toho člověka s nůžkama.
- Chvála Bohu, že jste tady. - Šel tamhle, pane policisto.
Tak dobře, uklidněte se. Běžte domů. My se o to postaráme.
Jen běžte domů.
- Je to ďábel. Ďábel. - Musíte něco udělat!
Tatínek ho určitě brzy najde.
Kolik je hodin?
Skoro 8.30. Skvělý večírek, co?
Kde jsou?
- Bože, doufám, že se mu nic nestalo. - Já taky, zlato.
Víš, když jsem Edwarda přivedla, aby u nás bydlel,
pořádně jsem to nepromyslela.
A nemyslela jsem na to, co by se mu mohlo stát.
Nebo nám. Nebo sousedům.
A teď si myslím, že by možná...
že by bylo nejlíp, kdyby se...
vrátil zpátky.
Protože tam je aspoň v bezpečí.
A my bychom žili jako dřív.
Byl jsem až na půl cestě k Whitmanovým. Nikde jsem ho neviděl.
Sedneme do auta a pojedeme ho hledat.
- A kde je Kevin? - U Maxe.
Proboha!
- Kam ty ses vypravila? - Jdu s vámi.
- Ty zůstaneš tady, kdyby se někdo vrátil. - My jsme hned zpátky, beruško.
Policie!
Edwarde?
Jsi v pořádku?
Ano. A ty?
Kde jsou všichni?
Hledají tě.
Obejmi mě.
Já nemůžu.
Já vím, že na Vánoce je ještě trošku brzy, Edwarde, ale...
mám pro tebe dárek.
Nemůže ji ani vzít za ruku.
Představ si, co by jí mohl udělat na jinejch místech.
Jo. Je mi z toho špatně.
Já mám pocit, že sebou seknu nebo budu zvracet.
Až potom. Nejdřív mě k ní zavez.
Prosím tě. Nechtěj po mně, abych řídil.
Tak slyšíš!
Bože. Třeba tě odhadla správně.
- Jeď! - Jen klid!
- Tak zítra. Zavolej mi. - Dobře.
Už ho chytili?
- Koho? - Toho mrzáka.
Dej mi vědět, až ho chytí.
Všem nám dej vědět, ano?
Jako hodný chlapeček.
Kevine.
Jsi v pořádku?
To nic není.
- Edwarde, přestaň! - Já ti nechci ublížit.
Pomozte nám!
Co to děláš? Nech ho být!
- Pusť mě! - Co je?
Kevine!
- Pojď pryč! - Edwarde, pojď domů!
Uteč.
Kevin je v pořádku! Bylo to jenom škrábnutí!
Je pryč. Tak ho necháme být, ano? Necháme ho na pokoji.
Běž, utíkej.
- Co se stalo? Je mrtvý? - Dostal jste ho?
Už je po všem. Běžte domů. Podívaná skončila.
Co se tam stalo? Já to chci vědět! Musíte nám to říct!
Už je po všem.
Kde je?
Vraťte se! Chci se na něco zeptat!
Podívejte se! To se mi snad jenom zdá.
Nechytili ho. Já jdu.
Ne! To bychom snad neměli.
Jdou sem?
Ublížil jsem Kevinovi?
Ne, nic mu není. Hlavně se polekal.
Edwarde, já jsem měla takový strach.
Myslela jsem, že jsi mrtvý.
Já ne.
Ne!
Přestaň. Nebo zabiju já tebe.
Říkám ti, běž od ní!
Sbohem.
Miluju tě.
Je tam?
Je mrtvý.
Zhroutila se na něj střecha.
Zabili se navzájem.
Jen se podívejte.
Vidíte?
Já jdu domů.
Joyce...
Nikdy už ho neviděla.
Od toho večera.
Jak to víš?
Protože jsem tam byla.
Mohla jsi tam jít. Pořád ještě můžeš.
Ne, zlato.
Já už jsem stará.
Ať si mě raději pamatuje takovou, jaká jsem byla tehdy.
Jak víš, že je ještě naživu?
Já to nevím.
Nevím to určitě, ale...
Myslím si, že je.
Viš, než k nám přišel, nikdy nesněžilo.
A potom ano.
Myslím, že kdyby tam teď nebyl, nepadal by sníh.
Někdy v něm pořád ještě tančím.
{Y:bi}Překlad Helena Koutná
{Y:i}Czech Subtitles From DVD Synchro & Corrected By Nazghul
{Y:i}CD 2 timing by Ashus